Băieți.
Sunt ofițer de poliție, mă numesc Ed Lane.
Lasă-mă-n pace!
Nu pot. Nu te pot lăsa să te sinucizi.
Nu ne putem grăbi, Ed, deci trebuie să tragi de timp.
Eddie, trebuie să liniștești situația.
Familiile sunt într-o situație tensionată, asta-i tot, înțeleg.
Nu-mi spune că înțelegi!
Cum să înțelegi? De unde să știi tu?!
4 ORE MAI DEVREME
Ce-i aia?
Termină, frate.
Calmează-te. Am terminat.
Joe, haide, liniștește-te.
Ce mai faci, Tyanna?
Nimic. Caut pe cineva.
Zău? Te simți singur?
Vrei puțină... acțiune?
Nu te teme, nu-s chiar așa de disperat.
Simțiți-vă bine.
- Ce-ai spus? - Joe, lasă-l în pace.
Scuze, Joe, nu mă interesezi.
Mai spune o dată.
Te crezi amuzant?
Meriți orice ți se va întâmpla.
- Sergent? - Da.
Scuze de întrerupere. Te caută cineva.
Marina...
- Nu mă așteptam să te văd. - Da.
- E-n regulă? - Sigur, sigur!
Ce mai faci?
- Totul e bine? - Da. Am zile bune și zile rele.
- Cum merge cu consilierea? - Zice că mă pot întoarce la serviciu luni.
- Și tu ce zici? - Așa să fie!
Psihoterapia și gătitul pot face o fată să meargă mai departe.
- Munca e o bună modalitate de a... - Da, știu.
Deși am reușit să mă perfecționez în a face brioșe.
Un modest "mulțumesc" pentru tine și echipa ta.
E doamna de la împușcăturile de Sf. Valentin.
- Marina. - Așa-i...
Nu e prima oară când vine pe aici.
Hai, lovește!
După noaptea aceea, mi-a fost greu să mai ies cu cineva.
Ai stat cu garda sus, e normal.
Adică am mai ieșit de câteva ori. Păreau băieți buni, dar...
Mă gândeam mereu la un singur lucru:
niciunul nu era ca tine.
Cum ai fost tu... În orice caz, eu...
O prietenă de-a mea are un vernisaj în seara asta.
Și, dacă n-ai nimic de făcut...?
Știu că e ceva de ultim moment, dar...
Mi-ar plăcea, dar...
Ai dreptate.
Da, ai dreptate.
Nu, nu, vezi...
Ai trecut prin multe
și mă gândesc că mai bine nu ne-am complica.
Sigur.
Merita să încerc, nu?
Mulțumesc.
Joe, avem musafiri.
Ce vrei? Ce-i cu masca aia?
Îți stă rău fața azi?
- Ce face? - Joe Stanick!
În genunchi!
Pune-te în genunchi!
Toți!
Toți în genunchi!
La 911 s-a raportat un om înarmat, mascat, în Don Valley.
Pe martoră o cheamă Jessica. Îți fac legătura.
Jessica?
Bună, sunt sergentul Greg Parker, de la Unitatea de Răspuns Strategic.
- O să-i împuște! - E un om înarmat, da?
- Da, i-a prins pe prietenii mei. - E cineva rănit?
Doamne! Trebuie să ajungeți cât mai rapid! Vă rog! O să-i împuște!
Venim, iubito, dar trebuie să vă găsim întâi.
- Ne poți ajuta? - Suntem la râu.
- Lângă pod. - Sunt multe poduri pe acolo, șefule.
- Un pod mare sau mic? - Nu știu, mic.
- Mai e ceva pe acolo? În peisaj? - Doar râul și... niște copaci.
- Cabluri, clădiri? - Doamne... Un tren!
Suntem lângă chestia aia a podului pe sub care trec trenurile.
Mă descurc cu chestia aia pe sub care trec trenurile.
- Bravo, Jessica, te descurci de minune. - Dacă mișcă cineva, îl împușc!
- Trebuie să fac ceva! - Nu, nu!
Jessica, ascultă-mă. Rămâi pe loc, iubito.
Jessica, spune-mi ce se întâmplă? Ce-i acolo?
Jessica!
Să sigilăm zona. Acum!
Poate fi de oricare parte a podului. Băieți, blocați toate drumurile.
Nu intră și nu iese nimeni până nu terminăm.
Bun, șefule, Raf, Jules, în partea vestică a podului,
Sam, Spike și cu mine în cea estică.
- S-a tras, pot fi răniți. - Winnie, trimite ambulanța.
Să vină imediat unitățile canine.
Te simți bine? Toată lumea e-n regulă? Suntem poliția.
- Sunteți în siguranță. - Gata, vă puteți ridica.
- Sunteți bine cu toții? - Da.
Șefule, i-am găsit.
Spune, Eddie.
Am găsit cinci tineri, nu au răni. E bine.
- Ați văzut unde s-a dus tipul înarmat? - Nu, nu știu. L-a luat pe Joe.
- Îl vom găsi. Ce s-a întâmplat aici? - Dirk a încercat să nu-l lase să-l ia...
- Am sărit pe el și arma s-a descărcat. - Apoi ne-a pus pe toți cu fața la pământ.
- A văzut cineva unde s-a dus? - A zis că ne împușcă dacă ne mișcăm.
Știa cum îl cheamă pe Joe.
- Cum îl cheamă? - Stanick.
Șefule, subiectul a luat un ostatic, pe nume Joe Stanick.
Tipul înarmat îl cunoștea. Trebuie să ne grăbim, Sam.
- Spike, du-i pe tineri la post. - Toată lumea, veniți cu mine. Toți.
Hai, băieți, vom rămâne împreună. Să mergem. Pe aici.
Așa. Să mergem.
- Cred că a fost Tyler. - Tyler? Cine-i Tyler?
A trecut pe aici mai devreme și s-au certat, iar asta e șapca lui.
- Șapca lui Tyler? - Da.
- Spune mai departe. - Asta a fost acum vreo oră, Tyler era...
Destul de nervos încât să plece după o armă?
Nu știu, poate. Locuiește în apropiere.
Îmi mai poți spune ceva despre Tyler și Joe?
- Nu. - Sigur?
Bine. Pe aici, bine? Vă vom scoate de aici. Va fi bine.
Mergeți tot înainte. E-n regulă.
Sam, l-am văzut.
Poliția! Nu mișca!
Acolo!
Acolo! Mâinile sus!
Stai pe loc! Mâinile sus! Mâinile sus!
Tată, oprește-te! Eu sunt!
FLASHPOINT Sezonul 4 Episodul 9
Traducerea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro
- Clark, ce naiba faci aici?! - Îmi pare rău...
- Te simți bine? Ești rănit? - Sunt bine.
- Tipul înarmat a trecut pe aici? - Nu, s-a dus pe acolo, cu Joe.
- Ce naiba se petrece aici? - Hoinăream și eu...
- Te-am văzut și n-am vrut să dau de belea. - Bine, ridică-te, ridică-te.
Să mergem.
- Tipul a luat-o spre nord. - Te temeai că vei fi pedepsit?
Avem un om înarmat în libertate, să mergem!
- Ce se întâmplă, Eddie? - Unul din puștii de acolo era Clark.
- E bine? - Da. Venim imediat.
Recepționat. Au ajuns câinii.
Șefule, tipul înarmat s-ar putea să le fie coleg de clasă. Ty Davis.
Prietena lui Joe spunea că s-au bătut. Cred că povestea e mai lungă.
Mersi, Spike. Ți-am adus ceva să miroasă câinele.
Bine. Când prinde Sascha urma, lucrurile încep să se miște.
Perfect. Ultima oară, tipul a fost văzut aici.
Verificăm fiecare parcelă până găsim o urmă.
Eifo hu, Sasha?
- Eifo hu? Vorbește ebraică? - Da, a lucrat cu armata israeliană.
Titfesi oto!
Dirk, în afara măștii de schi, ce-ți mai amintești?
Câți ani avea, ce înălțime, ce purta?
- Nimic. Nu-mi amintesc nimic! - E-n regulă.
- N-am văzut decât arma. - Ce-ți amintești despre armă?
Semăna cu cele pe care le avea John Wayne.
Avea patul alb, în rest era argintie
și avea gravat ceva pe ea,
BB sau JB sau așa ceva. S-a întâmplat foarte repede.
Bine. Ne-ai ajutat foarte mult.
- Rămâneți aici. - Bine.
- Cred că e-n stare de șoc din cauza armei. - Numai atât își amintește.
Sam, l-ai auzit pe martor?
Trebuie să fie JB, Johnson Brant, o armă veche.
Pat de fildeș, butoiaș argintiu.
Nu găsești arme ca asta pe toate drumurile. Verifică în baza de date.
Imediat.
- Lean hu halach? - Ce se întâmplă?
Partenera mea a pierdut urma.
Vântul bate dinspre est și împinge mirosul trăgătorului către vest.
- Am trecut deja de subiect. - Sascha ne-a adus aici.
Dacă mergem mai departe, îl pierdem cu totul.
E undeva în urmă, prin pădure. Instinctul Sashei ne-a adus doar până aici.
- Cine-s copiii ăștia? Noii tăi prieteni? - Niște copii de la școală.
Sâmbătă nu aveai oră de violoncel?
- Clark? - Nu m-am mai dus.
- Cum adică nu te-ai mai dus? De când? - Nu știu, de vreo câteva luni.
Și cei 40 $ pe care ți-i dădea mama în fiecare săptămână?
O să-i dau înapoi, bine?
I-ai stricat pe bere și pe artificii, nu?
Acum te interesează?
- Despre asta-i vorba? - Ce tot spui?
Poate ai vrea să port și scutece, ar fi nemaipomenit.
Eu și mama ta am avut încredere în tine că-ți vei folosi capul.
- Am greșit? - Salut, Eddie.
Mă ocup eu mai departe de martor și va ajunge acasă în siguranță.
- Tu întoarce-te la căutarea ta. - Vorbim mai târziu.
Bună, Clark.
- Raf, unde ești? - La sud sudvest de tine, Ed.
Îți trimit coordonatele.
- Ai aflat ceva? - Avem o urmă termică.
E destul de palidă, dar cred că subiectul a mers în direcția asta.
Yalda tova, titfesi oto!
Jessica spunea că, după părerea ei, Tyler Davis era mascatul.
Ty?
Ne-a spus despre bătaie, dar cred că povestea e mai lungă.
Îl urăște pe Joe pentru ce i-a făcut lui Ryan, iubitul lui.
Ce i-a făcut?
Acum câteva săptămâni, Joe i-a filmat pe ascuns pe Ty și Ryan sărutându-se,
a postat filmarea pe internet și lucrurile au luat o întorsătură urâtă.
- I-a dat în vileag? - Despre Ty se știa, dar despre Ryan nu.
Trebuia să fie doar o glumă. Dar a fost nasol când Ryan n-a mai venit la școală.
N-a mai venit, zici?
Am înțeles, Joe l-a rănit pe iubitul lui Ty și Ty s-a enervat.
Dar de aici până la a vâna un om cu pistolul și cu masca de schi pe față...
- E acolo, în fața ta. - Titkefi, Sascha!
Poliția! Stai!
- Poliția! URS! Poliția! - Acolo, acolo!
Stai! Poliția! URS! Oprește-te!
- Tyler Davis? - Da?
- Dă-te jos din copac. - Bine, bine.
Sascha...
- Unde-i Joe? - Poftim? Nu știu.
Nu face pe prostul. Unde-i?
- Nu-s nici arma, nici masca. - Sascha a găsit urme de praf de pușcă?
Sascha. Sascha, avak srifa. Avak srifa.
- E "curat", n-a tras cu arma. - Tyler e arestat, trăgătorul în libertate.
- De ce ai fugit? - Mi s-a părut că aud un foc de armă.
- Vino cu mine. - A fost împușcat cineva?
Joe a dispărut, la fel și trăgătorul.
- Ce se întâmplă? - Doamne...
Cine îl urmărește pe Joe?
- Ryan Bell. - Ryan Bell?
Cel care a fost dat în vileag de filmarea lui Joe?
Știm despre filmarea aia. Despre ea e vorba?
În ziua în care a postat-o Joe, toată lumea de la școală a înnebunit.
Ryan a fost foarte supărat. A plecat și n-a mai revenit.
Credeam că s-a dat la fund pentru o vreme, dar în dimineața asta m-a speriat.
- Deci, Ry... - Nu. Scuze, nu mai sunt Ry, ci Ryan.
Nu mai există Ry și Ty.
- Deci, ne despărțim? - Nu.
Despărțirea se întâmplă în cupluri, noi nu suntem și n-am fost un cuplu.
- Ia-o. - Bine.
Știi, am crezut că plimbările către casă, discuțiile în miez de noapte,
brățările la fel, faptul că nu m-am dus în vacanță cu ai mei
ca să te ajut pe tine să înveți pentru examenul de permis auto...
- Nu eu te-am rugat să rămâi. - Am fost doar "prieteni"?
- Au fost șase luni, Ry! - Uite, nu sunt homosexual!
Vreau să respecți chestia asta.
Și eu vreau să-mi arăți respect uitându-te în ochii mei.
Acum sunt fericit. Mai fericit decât am fost în ultima vreme.
- Chiar arăți mai fericit! - Începând de azi, am grijă de mine.
O să mă ocup de tine, apoi mă voi ocupa și de Joe.
Astăzi se termină totul.
- Cum adică "te ocupi de Joe"? - Îl înfrunt. Sunt bărbat.
O să-l fac să-și dorească să nu se fi născut.
M-a speriat cumplit amenințarea asta.
Nu era genul lui.
- Joe și amicii lui erau pe aici sâmbătă. - Iar tu ai venit să-l oprești.
Ryan nu era aici. Am plecat. Apoi mi s-a părut că aud un foc de armă.
Echipa 1, am depistat arma. Revolver Johnson Brant deținut de Arthur Bell.
- Locuiește pe strada Lippincott nr.1276. - Arthur Bell. Se pare că-i din familie.
Winnie, dă-mi numărul lui de telefon. Jules, ne întâlnim acolo?
Am plecat spre tatăl lui Ryan. Vin acolo cât pot de repede.
Șefule, am verificat aproape toată zona; nici urmă de trăgător sau de ostatic.
Recepționat, Sam. Eddie, tu cum stai?
Ty e în siguranță, l-am dus la post. Mă duc spre Sam.
Nu răspunde nimeni acasă la Arthur Bell. Încerc pe mobilul lui Ryan.
Intră căsuța vocală.
Tot ce mi-ai spus, tot ce m-ai învățat, ai avut dreptate.
Sigur că am avut.
Mă ocup eu de asta. Azi se va termina totul.
Joe Stanick, ești pregătit?
Te rog...
Trebuie să fie o greșeală.
Se poate. Îmi puteți spune în ce dispoziție era Ryan azi dimineață, când a plecat?
Nu. Nu l-am mai văzut pe Ryan de două săptămâni jumătate.
- De ce? - A plecat...
În seara în care am primit o filmare anonimă.
Ryan...
- Putem discuta o clipă? - Doamne sfinte...
- Ryan, vorbește cu noi! - E o farsă. E Joe Stanick.
În regulă, respiră.
A trimis asta la toată școala.
- Ce-a făcut?! - Nu mai pot merge pe holuri...
Nu mă mai pot întoarce acolo! Niciodată!
Îl cunosc pe tatăl lui, stai să vorbesc cu el.
Nu, nu, tată, nu se poate. Vei înrăutăți situația.
N-o s-o lăsăm așa, Ryan. A făcut ceva rău.
- Sunteți de partea mea? - Bineînțeles. Ce credeai?
Ăsta-i singurul lucru bun care mi s-a întâmplat azi.
Nu știu. Eu...
- Unii părinți nu înțeleg. - Ce să înțelegem, Ryan? Ești fiul nostru.
E drept, puteai să ne spui și nouă de rolul ăsta pe care-l joci în piesă.
- Nu că ne-ar deranja. - Nu, suntem mândri de tine.
Ai avut curaj să joci un rol de homosexual, chiar dacă te-ar fi putut crede lumea gay.
E-n regulă.
Doamne...
Doamne!
Deci, tu... prietenul tău, Tyler...
tu... îl placi?
Mai mult de-atât.
Asta...
Cum e posibil așa ceva? Ce ți-a făcut Tyler?
- Nu mi-a făcut nimic. - Nu-i vina ta.
E vina lui Tyler. O sun pe dr. Wilson. O să ne recomande ceva.
- Poftim? Grace! - Nu, nu, nu!
N-o s-o las așa.
Ryan, tu nu ești gay.
Tu ești confuz acum,
dar e-n regulă, noi oricum te iubim și-ți vom asigura tot ajutorul necesar.
Du-te te rog în camera ta câteva minute. Am ceva de vorbit cu mama ta.
N-o să permit să i se întâmple așa ceva! Ryan!
Meriți o viață normală și sănătoasă.
- Crezi că am nevoie de ajutor? - Te iubesc, Ryan Bell.
Ryan a plecat în acea noapte. Ea n-a crezut că pleacă.
A sunat după câteva zile din casa tatălui meu.
A spus că va face consiliere, dar că vrea să stea puțin singur.
- A fost mai bine așa... - Că n-a venit acasă? De ce?
Casa ne-a fost atacată de câteva ori.
Graffitti, o cărămidă aruncată prin geam, cu material pornografic cu gay atașat.
Știați că tatăl dumneavoastră are în posesie o armă?
Nu.
Aia? Credeam că-i o antichitate.
Mă duc într-acolo. Vă rog să dați de soția dvs, trebuie s-o implicăm și pe ea.
Desigur.
Domnule Bell?
V-am sunat acum trei ore în legătură cu vandalismul ăsta.
M-am săturat să aștept. Toată lumea se uita la porcăria asta.
Sunt sergentul Parker, domnule. Am venit pentru nepotul dvs.
Am motive să cred că a răpit un tânăr, amenințându-l cu arma.
- Ryan? - Știu că vă șochează, domnule.
Stai puțin. Explică-mi.
Copiii care au scris mizeriile astea sunt liberi, iar voi îl vânați pe Ryan?
Asta înseamnă să dai vina pe victimă.
Vrem să vă vedem arma pentru care aveți autorizație.
Intrați.
Te rog... Dă-mi drumul, ți-am spus că tata are bani.
Îți trebuie o lecție!
Să vezi și tu cum te simți, ca să nu mai faci niciodată asta!
Dă-mi telefonul!
Haide.
- Spune cine ești. - Cum adică?
Spune-le tuturor cine ești. "Sunt Joe Stanick". Spune!
Sunt Joe Stanick...
- "Și sunt un ticălos dement". - Și sunt un ticălos dement.
Din nou.
- Sunt un ticălos... - De la început!
Sunt Joe Stanick și sunt un ticălos dement.
- Iar eu cine sunt? - Nu știu...
Repetă după mine: "Tu ești un bărbat". Spune!
- Tu ești un bărbat. - Mai tare! Urlă!
- Tu ești bărbat! - Ce ești tu?
Eu sunt un ticălos dement!
- Și eu ce sunt? - Tu ești bărbat!
Ce ești tu?
Ultima parcelă.
Patrulele spun că n-a ieșit nimeni din zonă.
Nu putea ajunge prea departe.
- A fost un foc de armă? - Sună înfundat.
- De unde venea? - Clădiri sunt acolo și acolo.
Doamne, Dumnezeule!
- Acolo. - Domul.
Să mergem! Acum! Du-o pe Sascha înapoi în tabără.
Șefule, Winnie, suntem la domul de sare. Trimiteți ambulanțe.
Recepționat. Sunt pe drum.
- Eddie... - Trăgătorul se numește Ryan Bell.
Are un pistol vechi. Vă ținem la curent dacă aflăm mai multe.
Recepționat.
Poliția! URS!
- Joe Stanick? - Da.
Ambulanța e pe drum, te vei face bine.
- Unde-i Ryan? - A plecat. A fugit.
- Mai are arma? - Nu știu.
- O țineați încărcată? - Sigur că nu!
- Dar știa unde-i muniția? - Nu trebuie s-o caute prea departe.
- Sunteți apropiați ca familie? - Ryan e copil unic.
Era mândria și bucuria lor. Era copilul trofeu... până la faza asta.
Stresant.
"Liga afirmării în familie". Deviza: "Fii bărbat!".
- Domnule Bell, vă spune ceva asta? - Ryan a intrat într-un grup de sprijin.
Spunea că-l face să se simtă mai bine.
- În ce sens? - Nu mi-a spus niciodată.
Au o politică de confidențialitate.
Șefule, l-am găsit pe Joe. A fost împușcat în picior.
Ryan e încă în libertate, probabil înarmat.
- Ce s-a întâmplat? - Vom afla.
Sunt convins că voia să mă omoare, dar la început n-am știut că-i el.
- Te-a adus direct aici? - Da. Apoi, când am ajuns,
mi-a luat telefonul și a luat-o razna.
Tot urla "Sunt bărbat!", "Sunt bărbat!", apoi... m-a împușcat.
Te-a împușcat în picior, da?
Da, a îndreptat arma către mine, m-a împușcat și apoi a fugit.
- La ce distanță era de tine când a tras? - La vreo 2.5 metri...
- Da? Era acolo? - Clark a ajuns acasă?
- Da. - Soph, nu pot vorbi.
Ce s-a... Da. Cum e?
Bine. Lasă-l să se calmeze. Va fi bine.
- Erai în picioare? - Da, el m-a aruncat în perete.
Se pare că liderul acestei ligi de afirmare în familie e interesat mult de Ryan.
- Sunt o mulțime de emailuri de la el. - Când a fost ultimul?
Ieri.
"Felicitări pentru treaba bună de azi. Asta numesc eu o reușită".
"Îți trimit un clip. Păstrează-ți sentimentele astea. Vei absolvi în curând".
Să vedem clipul, Jules.
Ryan, vreau să folosim tot ceea ce ai învățat.
Îndreaptă-ți furia și frustrarea către perna aceasta.
Știu că sună aiurea, dar crede-mă că te va ajuta.
Vrei sau nu să te faci bine?
Asta-i. Asta-i!
Perna aia e adversarul tău, Ryan,
oricine te-a făcut să te simți mai puțin bărbat.
Acum urlă! Folosește-ți vocea!
Țipă! Urlă!
- Idiotule! - Haide, știu că poți mai mult!
Ticălos dement!
Niciodată!
Nu mă cunoști!
- Ești terminat! - De ce?
- Spune-i cine ești. - Sunt bărbat!
- Cum te simți? - Grozav!
Da! Mă simt grozav!
"Liga pentru afirmare în familie e specializată în terapia reparatorie"
"și îi ajută pe cei care vor să ajungă pe calea cea dreaptă".
- De ce? De ce să fi făcut Ryan așa ceva? - Se luptă să-și recâștige familia.
A crezut că de asta e nevoie.
Winnie, trebuie să discut imediat cu Carl Hewson, de la liga asta.
- Acum. - "Confidențialitate 100%".
Da. O să vorbesc eu cu el. Te iubesc. Pa.
- E totul în regulă? - Da.
Copilul meu s-a baricadat în camera lui.
Știu să vorbesc cu un ucigaș, dar nu și cu fiul meu.
- Ce-ai acolo? - Telefonul lui Joe. Înregistra.
Serios? Să vedem... Joe spunea că Ryan a tras de la 2.5 m.
Unghiul rănii spune altceva.
- Joe, ne-ai mințit? - Despre ce vorbiți?
Știai că ăsta a înregistrat tot timpul?
Aici i-ai aruncat sare în ochi, l-ai placat,
telefonul cade...
- Acum cine are arma? - Scoate-ți masca! Acum!
Am vrut să te sperii, Joe.
- Voiam doar... - Ryan?
Aici te lovește.
Acum ați ieșit din cadru și...
Cine ținea arma în mână când s-a descărcat, Joe?
Joe e la ambulanță; nu-i singura victimă de pe aici.
- Și bunicul? - L-am sunat, dar Ryan a dat de belea.
- Nu-l putem depista. - Ne-am uitat peste tot și nu l-am găsit.
- Domnule Lane? - Ce-i?
- Trebuie să vedeți asta. - Ce-ai acolo?
Ty, toată lumea va ști că eu eram mascatul.
Spune-le părinților mei că îmi pare rău. Nu pot da ochii cu ei.
Nu pot da ochii cu cei de la școală. Și ceea ce ți-am spus azi dimineață...
Știu că nu-mi pot lua vorbele înapoi.
Tu ai fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat în viață.
Mă cunoșteai și m-ai plăcut oricum.
Ty, te iubesc. Adio.
Șefule, avem ceva aici.
- Ce? - Un bilet de adio.
Avem un puștan sinucigaș pe undeva și nicio idee unde-l putem găsi.
Am izolat zona. Am verificat toate parcelele, toate podurile.
- Poate e într-un canal de evacuare. - Nu, nu sunt reverberații. Nu e zgomot.
Nu se aud nici traficul, nici vântul.
Stai așa. Graffitti ăla din fundal...
Stai. Același graffitti era și în filmarea aia nasoală.
Ty, tu lucrai împreună cu Ryan la o piesă, nu?
- Da. - Decorul ăla arată cumva așa?
Avea cheile de la amfiteatru pentru repetițiile din weekend.
Da, asta-i.
La liceul Colon, băieți. Să mergem!
Spike, haide!
Ascultați-mă cu toții.
Avem de-a face cu un tânăr care s-a bătut pentru ceea ce i s-a părut lui corect,
dar nu i-a ieșit așa cum ar fi vrut.
E distrus și foarte rușinat.
Purtați-vă cu mănuși, e pe punctul de a claca.
A vrut să se întoarcă acolo unde a început totul,
în momentul surprins în filmarea aceea,
care a fost, probabil, ultima sa amintire frumoasă.
Eddie, tu ai vorbit cu Ty, tu conduci intervenția.
- Jules și cu mine te ținem la curent. - Înțeles. Vreau sprijin tactic, băieți.
Să sperăm că n-am ajuns prea târziu.
- Unde-i? - Facem tot ce putem să-l scoatem teafăr.
- Dar nu putem da buzna peste el. - Măcar dacă i-aș putea vorbi.
- Lasă-i pe profesioniști să se ocupe. - Nici n-ar trebui să fie în situația asta!
- E inteligent... - Știu!
- E copil bun! Dacă... - Tată, te rog!
Domnule, suntem cu toții îngrijorați pentru nepotul dumneavoastră.
Ryan e vulnerabil acum. Crede că v-a dezamăgit pe toți.
Dacă vă vede, s-ar putea să clacheze și nu ne putem asuma riscul.
- Uite-l și pe domnul "Afirmare în familie". - Ușurel, Jules.
Nu-mi dați o bâtă de baseball?
Băieți...
Ryan, sunt ofițer de poliție, mă numesc Ed Lane.
- Ieși afară! - Sunt tatăl lui Clark Lane.
Mă bucur să te cunosc. Acum, lasă-mă-n pace!
Nu pot, Ryan. Nu te pot lăsa să te sinucizi.
- Nu pot. - Ieși afară!
Bine, voi pleca.
Dar vrei să-mi spui ce s-a întâmplat astăzi?
Nu înțeleg ce face?
Tocmai am vorbit cu el. N-a zis nimic despre o armă.
Metodele tale de a fi bărbat încurajează violența?
Nu. Eu încurajez eliberarea furiei
pe care o simte un tânăr când îi este încercată bărbăția.
E o metodă sigură de a prelua puterea asupra unei boli.
- Boala fiind homosexualitatea? - Nu-i o prejudecată, ci un fapt.
- Așa mi-am pierdut propriul fiu. - L-ai "pierdut"?
Trăiește cu un bărbat și nu mai avem nicio legătură.
Știți ce înseamnă asta? Încerc să-i ajut pe tineri.
Încerc să le ajut familiile.
Să le scutesc de durerea și rușinea prin care am trecut eu.
Așteaptă aici.
Arthur, te așteptăm în mașină.
- Domnule Hewson... - Credeam că era mai bine.
Să știți că voi fi mereu aici pentru el.
Nu vom pierde încă un tânăr promițător în favoarea acestei boli,
vă dau cuvântul meu.
- Trebuie să intru. - Pot să vă ajut!
Doar membrii familiei! Confidențialitatea...
Ryan.
Dacă sare, îi putem tăia lațul înainte să se asfixieze?
Nu, va fi prea târziu. De la înălțimea aia, își va frânge gâtul.
Nu-l putem presa, Ed, deci va trebui să tragi de timp.
L-am luat pe Joe de lângă prietenii săi sub amenințarea armei
și... nu știu ce s-a întâmplat, dar mi-a luat arma
și apoi a zis că mă va băga în pușcărie.
Nu știu cum a...
Ne-am bătut și... l-am împușcat.
L-am împușcat.
Ryan, nu mâna ta era pe armă. Era mâna lui Joe, iar el e bine.
Părinții și bunicul tău sunt afară și sunt îngrijorați din cauza ta.
Le e rușine cu mine.
Nu mă vor, nu așa cum sunt.
Nu-i adevărat! Spune-i că nu-i adevărat!
Nu le e rușine cu tine, Ryan.
Nu le e rușine.
Carl l-a învățat pe Ryan ca homosexualitatea este o boală care distruge familiile.
Terapeutul l-a învățat așa ceva?!
Nu v-a dat de gândit chestia cu confidențialitatea?
Doamne, ce-am făcut?
Familiile trec prin momente tensionate, asta-i tot, înțeleg.
Nu.
Să nu-mi spui că înțelegi, fiindcă n-ai cum să înțelegi!
- De unde să știi tu?! - Ai dreptate.
Ai perfectă dreptate, nu știu. Mă poți face tu să înțeleg?
- Nu mai contează, e prea târziu! - Ryan...
Eddie, trebuie să calmezi situația.
- Ryan, îl cunoști pe fiul meu, Clark? - Da, îl cunosc.
Bine, Eddie, valorizează-l.
Știi, credeam că și eu îl cunosc, dar m-am înșelat.
Aveam încredere unul în altul, dar mi-a ascuns unele lucruri
și nu mai știu ce se întâmplă.
Poate nu vrea să vă dezamăgească.
Poate se teme de ce s-ar putea întâmpla dacă ajungeți să-l cunoașteți mai bine.
- Mda. - Ce sens are?
Dacă spui adevărul, totul se poate schimba.
Poți să pierzi pe cineva... din cauza asta.
E-n regulă.
Uite ce-am pățit eu.
Ryan...
- Trebuie să mă duc. - Ryan!
Te-am prins, Ryan. Ești bine, haide. Ești teafăr.
- Nu! Nu! - E-n regulă, Ryan.
Ești bine. Te-am prins, amice.
- E-n regulă. - Subiectul e în siguranță.
Ryan...
Mulțumim.
- Era cât pe ce să-l pierdem. - Echipa a reușit, Eddie, asta contează.
Bine?
Domnule Hewson.
E momentul potrivit, are nevoie de afirmare pozitivă înainte să alunece la loc.
Nu te apropia de nepotul meu! Era să moară azi, din cauza ta.
A supraviețuit datorită mie.
A ales să trăiască fiindcă i-am arătat calea cea dreaptă.
Dacă ar fi fost gay, s-ar fi sinucis.
- Între noi fie vorba... - Așa-i înveți tu?
Dacă ești gay, mai bine mori? Ar trebui să fii mai respectuos!
Bine, domnule Hewson...
Câți copii vor mai avea de suferit până te va opri cineva?
Eu mențin familiile unite. Mi-am pierdut propriul fiu...
Nu. Fiul tău și-a pierdut tatăl.
- Trebuia să fii mândru de el. - Domnule Bell...
- Să mergem.
Nepotul dumneavoastră e teafăr, s-a terminat.
Curajul de a simți ceea ce simte,
de a fi ceea ce este, de a spune asta...
... nu-l are oricine. Eu n-am putut.
Ai dreptate, Arthur, e nevoie de curaj să spui adevărul.
Trebuia să deschid gura și să spun ceva, odată.
Ai acum o nouă șansă, Arthur. Ryan are nevoie de tine.
Ești în viață, fiule. Rămâi așa.
Avem multe de discutat.
E-n regulă.
Bune brioșele aduse azi dimineață de Marina!
Frumos din partea ei să vină pe aici și să mulțumească echipei.
Șefule, asta n-a fost "mulțumesc", ci "vreau și eu ceva".
A suferit un șoc. E o tipică idolatrizare a eroului.
Te deranjează?
Într-o bună zi va vedea mai limpede și mă va vedea pe mine.
Și atunci?
Crezi că nu vă potriviți.
- Ai dreptate. - Să-ți dau acum cei cinci cenți?
De ce ți-e frică?
Amice, îți datorez scuze.
În ultima vreme am fost preocupat doar de mama ta și de cel mic și...
Te-am luat de bun.
Și asta fiindcă ești un copil foarte bun.
Ești un copil atât de bun...
Am dat-o-n bară, amice.
- Încerc să o rezolv. - E-n regulă.
Ești bine?
Ți-am povestit când ne-a prins bunicul tău pe mine și pe Roy fumând trabuc?
- Nu. - Băusem ceva și...
Dar el n-a văzut decât trabucurile. M-a obligat să-l fumez pe tot pe loc.
Bună, Marina. Sunt sergentul Greg Parker.
Sunt Greg. Sunt Greg. Greg Parker. Ce mai faci?
E prea târziu să mai mergem la vernisaj?
Traducerea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro